Svensk text: Ethan Hunt www.Undertexter.se
Pappa?
Mamma? Kan jag få frukost?
- Älskling, rör dig inte. - Mamma! Pappa!
- Jag tar dig!
- Jag älskar dig! - Hur kan du ha så många knän?
- Inkommande! - Okej! Ja!
Charlotte, sötnos, jag gör frukost om en liten stund.
Aj! Jag är vaken.
Jag är vaken. Herregud!
- Det är dags. - Nu börjar det.
- Kan jag få pizza till frukost? - Ja!
- Verkligen? - Nej.
- Charlotte, gå ner från stolen. - Aldrig!
- Jag räknar till tre. - Nej, mamma!
- Dags igen. - Ett...
- Mamma... -...två...
-Mamma! -...tre.
- Använde du 1-2-3? - Det fungerar varje gång.
Jag kan börja med lunchen.
- Okej. - Okej.
Tack för att du började åt mig.
- Ska jag inte ska göra klart? - Nej, jag gör det.
Ollie äter inte om det är för mycket sylt,
så det är enklare om jag gör det.
Kom hit. Den är sned.
- Okej. - Okej.
Gipset håller på att spricka. Vi måste laga läckan.
- Har du... - Ja, han kommer på tisdag.
- Men spindelboen då? - Ringt om det.
- Okej, hej då. - Hej då.
Det verkar som vi kan ge en återbetalning på 3500 kr.
- Håll tyst. - Håll tyst!
Håll tyst!
- Jag kommer inte att vara tyst. Ser du?
Du gör min tjej uppspelt!
Jag gillar dig!
Jag är glad att ni är lyckliga.
- Jag vet. - Vi ska åka kiteboard i Spanien.
- Hör ni? - Hur sexigt är det?
Vet ni vad som vore ännu sexigare?
Att börja pensionsspara.
Herregud. När vi är där, kan vi göra det på stranden,
säkert 20 gånger.
Jag satsar på det. Förstår du?
- Det skulle du också, eller hur? - Försöka går ju.
Som ni ser, ekgolv överallt.
Utgångspriset för huset var 13 miljoner kr,
men säljs nu för 2,3 miljoner kr.
Jag tror att priset kan sjunka ytterligare.
- Det tror jag också. - Bra beslut.
Bättre att vänta och se.
Och du kallar det här bysantinskt?
Bysantinskt, medelhavslikt. Vad ni vill.
Hej, folk.
Fosters, jag älskar dom.
- Pappa, kom och bygg Lego. - Ja, jag ska.
Ska bara falla i mini-koma först,
och sedan ska vi ha världens bästa Lego fajt.
Läget?
Hej, Katy. Allt bra med grannarna?
Ja. Ni behöver väl fortfarande mig som barnvakt?
Är det inte dejtkväll?
Dejtkväll. Självklart.
Det stämmer. Dejtkväll.
Tack för att du kom, Katy, så vi kan gå på dejtkväll.
Är ni okej?
Javisst. Om du är för trött...
Nej, jag mår bra. Jag har sett fram emot detta.
Om inte du är för trött.
Nej! Det blir väl kul? Vi borde åka.
Borde vi åka? Vi borde åka.
Hur smakar potatisen och laxen, Fosters?
Toppen, Mike. Tack så mycket.
På lördag har Ollies kompis Haden ett födelsedagskalas.
Bowling, hoppborg, ansiktsmålning?
Clownbuss.
Vad betyder det?
Jag vet inte, men de sa att man skulle ha kläder
som tål att bli blöta.
Ska jag köpa present?
Ja. Men inget från Kina, inget med batterier...
Jag köper den istället. Det blir enklare.
Okej.
Det är fuktigare denna gång.
Mitt är torrare.
Hörru.
Vad händer?
Okej.
Tredje dejten.
Första var okej. Andra var dålig.
Hon ger honom en till chans att visa att han inte är tråkig.
Och han lyckas inte.
"Hej, jag äter rostbiff. Det är utsökt."
"Jag har potatis på min gaffel."
"Jag gillar att äta potatis, det är utsökt,"
"men jag stoppar aldrig dom i munnen."
"Otroligt, Jeremy, men jag ska åka hem nu"
"och prutta i en skolåda."
Det är inte ens vettigt.
Titta på de där turturduvorna.
Första dejten.
Nej. Han bär ring. Det gör dom båda.
Nej. Gifta? De är inte gifta.
De sitter på samma sida av bordet. Det gör inte gifta.
Det gör "vi är dumma" personer.
- De försöker bara göra till sig. - Hur pratar man med någon
som sitter på samma sida av bordet? Man får vrida huvudet, liksom,
"Hur är det?" "Bra."
Det är definitivt bröllopsringar.
Kom igen. Det här är ett familjeställe.
Kaffe eller efterrätt ikväll?
- Vad? - Kaffe eller efterrätt?
- Vad tror du? - Jag är så trött
att om jag vilade mitt huvud på bordet...
Ja, sova ett år. Nej.
- Bara räkningen, Mike. - Tack.
...tidigare idag,
hade åklagaren Frank Crenshaw presskonferens.
- Hej. - Hej. Ska bara se sporten.
Jag lovade staden att städa dess gator.
Och låt mig visa något.
Den här kvasten och jag, vi håller vad vi lovar.
Kvasten lovar?
- Jag går och lägger mig. - Okej, jag kommer strax.
Vi håller vad vi lovar!
- Jaha. - Vadå "jaha"?
Du tog just på tandskyddet.
Det brukar betyda... Du vet.
Nej, men vi kan... Vi kan ändå gosa lite.
Verkligen? Bara om du vill...
Det vill jag verkligen. Låt mig bara
släcka lyset.
Vet du vad? Nej, det...
Det är ingen fara om vi inte.
Nej, jag skulle bara...
Jag vill det. Låt mig bara komma i stämning...
Okay. Vi behöver inte...
Det är lugnt. Seriöst.
Det är helt okej om vi inte.
Är du säker?
Blev lite gasig av potatisen.
- En annan gång. - Okej.
- Är du säker? - Jag kommer att vara otrolig nästa gång.
- Eller ska vi bara göra oralt? - Vad?
- Oralt? Snabba varianten? - Nej, det är okej.
- För jag skulle kunna... - Nej, det är lugnt.
Okej.
"Nasrins fötter och spröda bröst värkte"
"då hon vandrade genom det hårda landskapet."
"Blod sipprade efter hennes ben ned till marken,"
"lämnandes ett rött stänk av liv mitt ibland oändlig tomhet."
- Tack för högläsningen, Phil. - Det är lugnt.
Den här delen tilltalade mig. Att gå 30 km för att nå vatten,
och plötsligt upptäcka att man menstruerar?
- Jag kunde inte sluta gråta. - Inte jag heller.
Jag kunde bokstavligen inte sluta.
Inte jag heller, bildligt talat.
Nej, bokstavligt.
Jag kunde bokstavligen inte sluta gråta.
Ledsamt.
Ledsamt?
Det han menar är att det är rörande.
Ja.
Du vet inte hur det är
att vara tonårstjej och uppleva sin första menstruation
under Talibanstyre.
Det är sant.
Och inte du heller.
Men...
- Phil, kan jag få hjälp i garaget? - Ja. Tack snälla.
Ursäkta mig, damer.
Herregud.
- Menstruerar du nu? - Ja.
Du borde läsa den här.
Den handlar om en tjej som menstruerar i öknen.
Jag längtar. Jag förstår inte att du fortfarande håller på med bokklubben.
Så är det att vara gift.
Ibland får du göra saker du inte vill.
- Inte för mig längre. - Vad menar du?
Haley och jag ska skiljas.
Vad?
- Men ni är ju lyckliga. - Nej, det är vi inte.
Nej men ni är ju verkligen lyckliga.
Nej det är vi inte.
Okej, men varför är alla här hos er,
- för bokklubben? - Jag har inte berättat för barnen.
Kan inte berätta för barnen.
Snälla, håll det för dig själv till nästa vecka
när vi går ut med det. Berätta inte för Claire.
Okej. Vad hände riktigt...
Jag trodde att allt var bra.
Sedan plötsligt, blir Haley mer och mer frånvarande,
och till slut säger hon, jag citerar,
"Jag stryps av enformighetens snara."
Först var jag förbannad.
Men sedan förstod jag vad hon pratade om.
Vi sitter fast i dessa roller tillsammans,
och det går inte att bryta sig ur.
Det är som den där asiatiska killen
- från Sixteen Candles, Long Dik Dog. -Long Duk Dong.
-Long Duk Dong. Den snubben. -Gedde Watanabe.
Som honom. Han kan inte spela...
Hur mycket han än försöker, så kan han inte spela läkare.
Nej. Det vore som,
"Varför är Long Duk Dong klädd som en läkare?"
Precis. Samma som för oss!
Vi har fastnat. Vi har fastnat i roller,
rutiner, och det är...
Vi är inte ens ett par längre. Vi är bara...
Vi är bara som rumskamrater.
De bästa rumskamraterna.
- Du är inte som Long Duk Dong. - Vad tror du?
Jag vet att Haley måste vara ledsen just nu.
Och jag lovar att hon kommer att ändra sig.
Bästa beslutet jag någonsin fattat.
Jag har aldrig varit lyckligare.
Jag kan göra vad jag vill. Jag kan åka och dansa.
När dansade du och Phil senast tillsammans?
Jag vet inte. På vårt bröllop?
Jag vill dansa varje kväll.
Och jag vill ta av min överdel,
och jag vill göra det med tre killar samtidigt
för att jag kan.
Tre killar samtidigt? Vilken mardröm.
Det är en återkommande stressande dröm för mig.
Jag kan bara se var två ska rymmas.
- Visst ja. - Ja, där också.
Jag förstår bara inte hur det här kunde hända.
Han satte liksom på auto-piloten.
Jag förstår inte vad du vill.
Vi känner varandra för bra.
Jag vet allt om honom. Jag vet att krutonger får honom att kvälja.
Och han vet att om jag tar fem glas vin,
så försöker jag hångla med en svart kille.
- Gör du det fortfarande? - Ja.
Det är samma prat, samma rutiner.
Ha sex i samma position två gånger i veckan.
Hade ni sex två gånger i veckan?
Ja, så sällan var det.
Ja. Att det var sällan var förvånande.
Du har mycket gemensamt med Nasrin, Claire.
- Det har jag inte. - Ja, det har du.
Varför pratar vi om mig? Du är den som håller på bli galen.
Du är som Nasrin. På grund av att du skäms
- över hur livfull du är. - Kom igen...
Du förtjänar att känna dig sexig, Claire.
Och du borde kunna dansa igen.
Och du behöver vandra bland fåglarna.
Jag förstår inte riktigt den metaforen.
- Det är inte... - Och jag känner mig väldigt livfull.
Okej, kanske inte tre-killar-samtidigt livfull,
men det är äckligt. Det är...
Phil får mig att känna mig livfull på olika sätt.
Vi har dejtkväll imorgon.
Toppen. Se till att njuta av potatisen och laxen.
Vandra bland fåglarna.
Ta bort den där fågeln.
- Hej, älskling. - Hej.
- Hej, Katy. - Hej.
- Barn. - Hej.
- Vad lärde ni er i skolan idag? - Inget.
Perfekt! Vi behöver inte betala högskola.
- Vems tur? - Älskling, ska du byta om?
Tror inte det... Herregud!
- Vad snygg du är. - Jag tog bara på något.
- Den är fånig. Jag ska... - Nej, det är den inte. Du ser toppen ut.
Fantastiskt. Jag ska byta om.
Jag ska byta om, och jag ska ta en dusch.
- Bara vi inte missar filmen. - Kanske ska strunta i filmen?
Hur vore det med middag inne i stan?
- Det behöver vi inte. - Jo, det gör vi. Kom igen.
Jag är klar om 10 minuter.
Jag ska ta dig till den där nya skaldjursrestaurangen du läste om.
Claw? Det är omöjligt att få ett bord där. Och det är så långt dit.
Nej, det är inte så långt. Säger du inte till alla spekulanter
- att stan bara är 20 minuter bort? - Ja, jag ljuger för dom. Det är en timme.
Nej, om vi åker om 10 minuter,
är vi där före kl 19, och då är det inga problem att få bord.
Ja? Ja.
- Säg ja. - Ja!
Toppen. Vi gör det!
Om 1,5 km, sväng höger till väg 17.
Ingen chans, damen.
Älskling, snälla gör som den brittiska kvinnan säger.
Nej. Jag har en viktig middag att åka till.
Jag tar genomfartsvägen till väg 23. Mycket snabbare.
Bara på grund av att det är en kvinnoröst.
Om den där saken hade John Maddens röst, skulle du lyssna på den.
Nej. Jag lovar.
Sväng vänster vid nästa sak.
Skärp dig.
Jag vet precis vad jag gör. Kapten Phil Fosters genväg.
Vi ska ta oss dit snabbt, effektivt och med stor elegans.
Den här vägen behöver faktiskt ny asfalt.
Det var inte mycket till genväg.
Det kommer att bli toppen.
Ursäkta mig. Ledsen att behöva störa.
Det är så pinsamt, men vi har just flyttat hit från Wichita.
Jag läser till veterinär på Columbia.
Och vi parkerade på Harrison Street för att se oss omkring,
och när vi kom tillbaka, har den blivit bärgad därifrån.
- Borta. - Allt vi äger är i den.
Plånböcker, Visa-kort, alltsammans.
Och bärgaren lämnar inte igen våra saker
förrän vi betalat en avgift på 100 kr.
Och där kom det. Ja, vi kommer från New Jersey,
men vi är inga idioter.
- Ursäkta? - Vi vet att ni lurar oss.
Med en tråkig historia och en exakt summa pengar...
För mycket detaljer om ert liv.
Nej, vi går inte på det. Hitta någon från Connecticut.
Men, okej. Bara ifall att,
Ni får 20 kr även fast jag vet att ni lurar oss.
Och jag har bara en hundring,
så jag ger er den även fast det egentligen skulle varit en tjuga. Vilket rån.
De hade ingen aning om vilka de valt.
- Hur står det till? - Namn, tack.
Vi råkar inte ha någon bokning.
Ja, vi har försökt ringa men har inte kommit fram.
Ja, vi är väldigt upptagna.
Jag förstår det. Vi hade hoppats att komma hit tidigare,
för att få ett bord.
- Ni lyckades inte eller hur? - Nej.
Men har du några lediga bord?
Saken är,
att folk bokar en månad i förväg.
Och nu är det fredag, kl 19.30, på livliga Manhattan så...
Nej.
Saken är att min fru och jag är ute på dejt,
och vi hade hoppats att kvällen skulle bli speciell.
- Sött. - Tack.
Och vi tänkte att äta på Claw
skulle utgöra en viktig del av den upplevelsen.
Så vi frågar dig om ni har några bord lediga?
Okej, om ni kan vänta i baren,
och om något blir ledigt så kommer vi och hämtar er?
Tack.
Vi väntar där.
Jag har redan glömt er.
Okej.
Detta är Claw, vad kan jag hjälpa till med?
Vet du vad? Jag tror att vi får ett bord.
Ikväll kommer vi ha turen med oss.
Det skulle vara fint.
Jag förstår inte vad du pratar om.
Tack. Du är väldigt snäll.
- Något att dricka? - Ja, tack.
Något med ätliga tillbehör. Jag är så hungrig.
Två chardonnay, tack. Kan jag få...
- Upptagen. - Vi kanske ska gå någon annanstans.
- Nej. Vänta lite bara. - Tripplehorn, två personer?
Jag vill bara att kvällen ska vara annorlunda. Förstår du?
Jag vet. Jag också. Men ödet verkar inte vilja det.
- Tripplehorn, två personer? - Vi åker hem.
Nej, vi har det bra.
- Se dig omkring, det är inte vår stil. - Tripplehorn, två personer? Tripplehorn?
Vad tror du? Teaneck Tavern? Mysigt bord för två?
- Det duger. - Nej.
Nej, det gör det inte.
Tripplehorn, två personer?
Vi!
Vi är Tripplehorns.
Toppen. Den här vägen.
- Vad gör du, Phil? - Lita på mig. Det går bra.
Jag tror inte vi borde göra det här.
Och här är det.
- Kan jag ta din kappa? - Ja, tack.
- Smaklig måltid. - Tack.
- Kolla vilket bord. - Älskling, jag...
Nej! Tänk.
Tripplehorns dök inte upp. Vad gör det för skada?
Vi sitter här, slappnar av,
och njuter av havets läckerheter.
Eller bara suga på en servett. Titta på priserna.
Om vi ska betala så mycket för krabba, så borde den sjunga och dansa
och presentera oss för Lilla Sjöjungfrun.
Skål för en härlig kväll.
Betyder inte det otur att skåla med tomma glas?
Jag tror inte det.
Jag skulle byta Charlotte mot en livslång tillgång av risotto.
Vad betyder det ens?
Jag trodde bara att det skulle vara häftigt.
- Inte Ollie, men Charlotte, ja. - Jag förstår.
Vad händer?
Okej. Han är en framgångsrik ekonom,
och hon håller på att bli tillräcklig full för att klara av det som kommer senare.
för han har konstiga böjelser. Han använder sin mors namn åt henne.
Där bak. Vad händer?
Han är skivproducent. Och hon är en artist som han vill jobba med.
Nej, det där är Will.i.am.
Ännu bättre. Det där är Will.i.am,
- och hon är bakgrundssångare. - Nej.
Nej, det där är Will.i.am. Det är Will.i.am. Från Fergie.
Herregud!
Om jag visste något om Will.i.am, skulle jag vara riktigt uppspelt just nu.
Vet du vad? Ge mig din telefon.
- Varför? - Jag tar ett kort.
- Vad? - Ge mig din telefon.
- Gå dit. - Nej.
- Jag ska vara den typen. - Nej.
- Kom igen. Gå dit. - Detta är dumt.
- Och skäm ut dig. - Okej.
Gör det.
Det här kommer att vara pinsamt för dig.
Fick du med det?
- Åh, nej. - Fick du med det?
- Du... - Bra.
Du är tokig. Att du verkligen gjorde det.
Ursäkta mig, herr och fru Tripplehorn?
Ja?
Hejsan. Vi är Tripplehorn. Horns.
Vem är ni,
som frågar om vem vi är?
Vi ville bara tala lite med er, om det är okej.
- Om vadå? - Jag tror att ni vet.
Vi kan bespara er pinsamhet,
och ta detta någon annanstans?
Okej. Men kan jag få resten av risotton med mig?
På grund av att tryfflarna och otroliga och jättedyra.
Res er. Nu.
Älskling?
Res dig. Nu.
Okej.
Ni måste följa med nu.
Okej.
- Det är en dyr flaska. - Jag vet.
Dina glasögon.
Vi lämnar självmant.
Är detta nödvändigt? Vi gjorde väl inget ont.
Om jag var du skulle jag vara tyst, din tjuvaktiga slampa.
Ursäkta mig?
Låt oss lugna oss lite...
Vad gör du?
Ta bort dina händer.
Min plånbok.
Ge tillbaka min telefon.
Jag blir riktigt arg snart.
Detta blir mer än en dålig recension i Zagat.
Nu måste jag plocka upp risotton från marken för att kunna äta den.
Jag vill prata med din chef nu direkt.
Jag tror att vi båda vet att det inte kommer att hända, herr Tripplehorn,
eller ska jag säga,
Phil Foster.
Nästa gång du bokar ett bord,
använd inte samma alias som i ditt lösenbrev, skitstövel.
Lösenbrev?
Vi är bara ett vanligt, tråkigt par från New Jersey.
- Låt oss få det överstökat. - Över vad? Vad vill ni?
Ni vet vad vi vill.
- Det vet vi inte. - Nej, det gör vi inte.
Ni vet vad vi vill.
Vi vill ha minneskortet!
Okej! Okej, jag är ledsen.
Trodde du verkligen att du kunde stjäla från Joe Miletto och komma undan?
Någon någonstans gör ett stort misstag.
- Ja. Seriöst, det här... - Det här är ett misstag.
Det här är bara ett stort, fånigt missförstånd.
Vi är Phil och Claire Foster.
Vi vet inget om något lösenbrev.
Vi har inget minneskort.
Ni satt vid bordet.
Tjejen vid entren sa att ni var Tripplehorns.
Okej, låt mig förklara.
Min make, sött, men orealistiskt,
trodde att vi kunde komma hit tidigt nog att kunna få ett bord.
Och det gjorde vi inte. Vi kom sent,
på grund av att han inte lyssnade på kvinnan i bilen,
så de var otrevliga mot oss.
Och vi hörde att de ropade efter Tripplehorns,
och han bara "Vi, vi".
och vi tog chansen.
Och vi hade det underbart.
Jag ska inte ljuga. Vi hade det underbart.
- Så roligt. - Och maten, otrolig.
Så god.
- Och så kom ni... - Det var den här risgrejen...
Håll tyst! Jag vill inte höra.
Så ni tog någon annans bokning?
Jag var emot det.
Men min make får dessa idéer,
- och det blir en grej. - Ibland är jag en idiot.
Håll tyst.
- Jag tror att ni är Fosters. - Tack.
Jag tror även att ni kallar er "Tripplehorn"
- och att ni stal min chefs ägodelar. - Nej.
Och nu är ni bara rädda för att erkänna.
Så ni får tre sekunder på er att ge tillbaka minneskortet!
Tre sekunders leken?
Ledsen. Men jag leker det varje dag med mina barn.
- Hon uppfann det. - Det är inte skrämmande.
Jag skjuter hål i ditt ansikte.
- En annan version. - Ett...
Stort misstag. Det är bara ett stort...
...två...
Herregud! Han vände den på sida. Dödsskott!
- Kökspersonal! - Dödsskott!
-...tre! Nej!
Okej! Jag har det!
- Jag har minneskortet. - Vad?
- Trodde väl det. - Vart är det?
I parken.
- Parken? - Mer exakt?
Central Park.
Detta kommer att hända.
Vi ska göra en liten utflykt till Central Park,
och du ska visa oss vart det är. Okej?
Okej.
- Gå! - Okej!
Herregud, Phil.
Vi åker till en annan plats.
In i en bil. Det är alltid dåligt.
Ja, vi lämnade dörren olåst.
De är låsta.
Ni låste den också.
Bra beslut. Jag skulle gjort så.
Varför valde du den mest ödsliga platsen i New York?
Jag vet inte, Claire. Pistolen var vänd på sidan.
Vi måste ta oss någonstans bland människor.
Det kanske finns människor här. Några smyghomosexuella män eller...
- Nej. Nattbåttur. - Nattbåttur?
Nattbåttur. Det är väldigt populärt. Jag har läst en artikel om det.
Vi klarar oss.
Vi måste till båthuset.
Ut.
Ingen här.
Okej. Vet du,
nattbåtturen kan ha varit i Seattle.
Det kanske blev lite fel här.
Öppna dörren.
Ni måste bryta er in för jag har inte nyckeln på mig.
Stanna här.
Vi måste ta oss nära människor omedelbart.
Säg att du har en sjukdom och att vi behöver medicin,
och att vi glömde medicinen i bilen
och att medicinen bara kan ges av en läkare.
- Bra. Varför? - För din penis.
Det är intravenös penis medicin, och du är väldigt blyg så vi måste åka
- to närmaste sjukhus. - Vad är det för fel på min penis?
- Nu kan vi gå. - Okej.
- Skynda dig. - Okej.
Var är det?
Vi har ett problem. Phil har ett allvarligt medicinskt tillstånd...
- Claire, ge honom minneskortet. - Vad? Vi måste...
Claire, visa var minneskortet är.
Det funkar inte.
Vi måste till ett sjukhus...
Vi måste ge dom minneskortet, Claire.
Men din penis!
Det är en två-stegs procedur...
...som måste utföras av en sköterska...
...en sjuksköterska,
- på grund av att det är en två-stegs... - Inget fel på min penis.
...med bedövningskräm.
- Och det kan bli blodigt. - Visa var det är!
- Mycket penisblod! - Visa var det är!
Var en snäll flicka och lyssna på din make.
Ja, var en snäll flicka. Lyssna på mig.
Jag stoppade minneskortet där borta,
i hörnet.
Var i hörnet? Visa oss.
Visa honom.
- Kom igen. - Okej
Rör er. Det är ingen lek.
Ni måste bända upp en av golvbrädorna.
Det är där under.
Den här.
Du måste bända upp.
Det är här nere.
Var? Jag ser det inte.
Titta där. Det...
Jag la det i en påse, så att det inte...
Vi sticker!
Hit!
Älskling, här.
Kom igen!
Skynda på!
- Gasa! - Jag gasar!
Kom igen nu!
Ligg ner.
Kom igen.
Upp ur båten.
Så där.
Lyft den. Spring!
Vi kommer att bli dödade!
Jag vill inte att barnen ska bo hos din mor.
- Vad? - Hon är hemsk!
- Kan du se något? - Nej!
Herregud.
Fortsätt.
Kom igen.
Hur i helvete kunde detta hända?
De här är inte alls vad de verkar som.
Ni ska dö, hör ni mig? Ni ska dö!
Skynda på.
De var... Herregud!
- Herregud. - Är du okej?
Herregud, Phil! Ryck upp dig!
Okej.
Vi måste träna mer.
Jag är inte otränad, jag är rädd!
Jag med.
Är du klar?
Okej.
Okej. Låt det komma.
Låt allt komma.
- Blöder du? - Det är vinet.
Okej, vi måste gå.
Förlåt. Har du tuggummi?
Förlåt mig. Ni måste ursäkta mig.
Jag har jobbat i 9 timmar.
En gång till, ni åt middag var?
På Claw.
Claw. Stället i TriBeCa med svindyr mat? Hur gick det då?
Inte bra. Vi fick inget bord,
så det slutade med att vi tog någon annans bokning.
- Tog ni någons bokning? - Ja, vi tog den...
Ni tog bara ett bord?
- Bara sådär? - Vi vet. Chockerande.
Jag var emot det.
Och så mitt i måltiden, kom de här männen.
De jobbar förresten för Joe Miletto.
- Joe Miletto? - Det var vad de sa.
Men vi visste inte det då.
Vi trodde att de var personal från restaurangen.
Så vi följde med ut till bakgården, och så plötsligt tog de alla våra saker.
Det är därför vi inte har våra ID-kort med oss.
Ja det var hemskt. Vadå?
Då började de vifta med vapen, och så pratade de om ett minneskort.
- Varför håller du i mitt knä? - För jag kom just ihåg
att vi skulle ju träffa våra vänner, som är ett homosexuellt par.
De vi träffade när vi var på nattbåttur?
Herregud!
Den glamour-galna homosexuella par dejten...
Skit också, vi glömde vår homosexuella parmiddag.
Får jag säga något?
Här uppe.
- Ni verkar som ett fint par. - Tack.
Joe Miletto är en ond man.
Lyssna på mig. Han är en riktigt skrämmande man.
Så om ni hamnat i hans väg,
måste vi prata om hur vi kan hjälpa er.
Nej. Du förstår inte.
Vi tog någons bokning.
Det var en hemsk sak vi gjorde.
Så vi måste gå och tänka över vad vi gjort.
- Vi går. - Stanna!
Sitt ner!
Så här konstiga kan ni inte vara. Vad pågår?
- Arroyo? - Ja.
- En sekund? - Okej.
Jag är strax tillbaka. Ni stannar här, okej?
Prata ihop er.
Gå!
Herregud! De onda killarna är utklädda till poliser.
Det är för att de är poliser.
Varför är poliser inblandade? Vad pågår, Phil?
- Vad ska vi göra? - Älskling.
- Det ordnar sig. Andas. - De kommer att döda oss
och stoppa våra kroppar i soporna.
De hittar oss där Giuliani stoppade de hemlösa.
- Bara andas. Andas du? - Bara in.
Fokusera älskling.
Fokuserar du?
Okej.
- Dina ögon ser galna ut. - Det är för att jag blir galen.
Vad ska vi göra? Jag blir galen.
Vad ska vi göra?
Vi måste härifrån. Vi måste åka hem.
- Vi kan inte åka hem. - Vad pratar du om, Phil?
Jag åker hem!
Claire, de har våra ID-kort. De vet var vi bor.
- Herregud, barnen. - Herregud.
Hallå?
Accepterar du ett betalsamtal från...
Den här telefonen luktar urin!
Ja, jag accepterar.
-Katy? -Fosters, vad händer?
Katy, mår barnen bra?
- Är allt bra? - Ja.
Lyssna på mig. Du måste stanna lite längre ikväll.
- Det går inte. - Vad?
Jag ska gå på en fest.
Nej. Varför ska du på fest? Du är ju barnvakt.
Ja, men ni är ju Fosters. Ni är alltid hemma 21.30.
Ikväll verkar det som
att vi ska vara ute lite längre.
Fint. Men jag har redan lovat mina vänner.
- Kan du prata med henne? - Okej.
- Katy? Hej, det är Phil. - Hej.
Var är den där snubben när men behöver honom?
Katy, jag hinner inte prata nu. Jag betalar dubbelt om du stannar.
Vad fint av dig, men jag tror inte att det löser det.
Skojar du?
- Vad säger hon? - Hon säger...
Vad säger den där lilla slampan? Hennes jeans är för tajta!
Saken är den, att min pappa säger att jag borde kräva högre betalt av er.
Jag kan missa festen,
men jag tror, pengamässigt, att vi talar om norr om 30.
Jag ser dom.
- Betala det! - Katy, det är okej.
Ta bara barnen därifrån direkt.
Använd inte huvuddörren. Ta bakdörren.
Ta över dom till er.
Okej, jag känner av fara just nu.
Nej då.
För det kostar 5 extra.
Okej! Ta barnen därifrån.
Säg att vi älskar dom och att allt kommer att ordna sig!
Allt är bra! Säg att vi älskar dom.
Hej då.
Idiot. Barn!
- Nu då? - De är säkra.
Vi måste hitta ett ställe med mycket människor.
Ursäkta mig.
Oroa er inte, vi kommer inte att skada er.
Vi heter Claire och Phil Foster.
Vi kommer från New Jersey, och genom många konstiga händelser,
har vi blivit misstagna för några andra.
Och nu har några kriminella, som även är poliser...
...ställt in siktet på oss.
Vi är inte de onda, det är dom. Vi kommer inte att göra er illa.
Älskling, sluta säga så, för det får det att låta
- som att vi ska skada dom. - Nej, dom fattar.
Vi behöver någonstans att gömma oss, och vi har inga pengar
för att de kriminella, de onda poliserna...
Hallå, ser jag så lättlurad ut?
Det här är den äldsta bluffen som finns.
Stick era lodisar.
- De gör mig illamående. - Så smutsiga.
Vi går.
Vi måste klara oss själva.
Hela kvällen var ett misstag.
Vi skulle aldrig åkt till stan. Det var en galen idé.
Det var inte en galen idé. Det var bara middag på Manhattan.
En kväll, en dejt, där vi inte bara pratar om barnen
- eller vad vi måste göra nästa vecka. - Och se vad som hände.
Vi borde ringa 112.
Det här är Joe Miletto som vi handskas med.
- Och? - Och? Poliserna som försökte döda oss?
De jobbar åt honom.
Poliser jobbar åt honom! Vi kan inte lita på några poliser.
Vad ska vi göra? Vi kan inte åka hem, vi kan inte åka till polisen...
Okej. Varför letar Miletto efter Tripplehorns?
För att de har minneskortet.
Men tänk om de gav tillbaka det?
Varför skulle de göra det?
Därför att vi ska hitta dom, och vi ska tvinga dom till det.
När Miletto har minneskortet, löser det här sig.
Det låter bra. Jag är helt med på det.
Jag måste bara fråga en sak, och döm mig inte på förhand.
Vad är ett minneskort?
- Seriöst? - Phil, jag kan...
Det är som en liten hårddisk man stoppar in på sidan av laptopen.
Så det är en minnesgrej? Det är...
På kontoret kallar vi det en minnesgrej.
Vi måste få tag på den där minnesgrejen för att rädda våra liv.
Hur? Vi vet inget om Tripplehorns.
Det är inte helt sant.
Vi vet var de skulle ha ätit middag.
Kom nu.
Hejsan. Här uppe.
Vi var här tidigare och åt middag med Sam-I-Am.
Menar du Will.i.am?
Är det vad du kallar honom? Konstigt, jag gillar inte det.
Lyssna, iallafall,
vi var här och Will.i.am tror att han glömt sin telefon vid bordet,
så vi måste leta vid bordet.
Jag skulle vilja leta där efter telefonen, om det inte gör något.
Förstår du vad jag säger? Titta på mig. Kan du...
Vi måste leta där vid bordet.
Hallå? Någon där?
Förstår du inte?
- Han måste leta efter telefonen. - Självklart. Den här vägen.
Jag har just slösat bort halva mitt liv.
Tripplehorn. Tripplehorn. Okej.
Han sa att han lämnade den på bordet.
Det var bara ett stort slöseri med tid.
Kungen av Thailand kommer att bli rasande.
Tack för all hjälp, och menar jag sarkastiskt.
Herrejävlar.
Nu har vi ett telefonnummer.
Hur använder vi det för att hitta adressen?
Jag tror jag vet någon som kan hjälpa till.
Hur känner du den här killen alltså?
Jag visade massor av hus norröver. Det var några år sedan,
men jag minns att han var någon sorts säkerhetsexpert.
Det slutade med att han köpte ett ställe här
från en mäklare på den här byrån.
Jag har glömt adressen, men vi kanske hittar den i deras arkiv.
- Har du nyckel hit? - Nej. Kan jag få låna din kavaj?
- Ja, fryser du? - Ja.
Jag tror att jag kan dyrka upp låset.
Om jag bara hade en hårnål eller...
Få upp låset om jag...
- Herregud! Vem är du? - Sådär. Kom nu.
Nej, älskling! Vi måste ut.
Nej! Det tar bara en minut.
Han heter Holbrooke Grant. Leta i arkivskåpen...
- ...så letar jag datorn. - Okej.
Kom igen!
Skynda på!
Regnbågshjul?
Det känns som jag letar hårdare än dig.
Kom igen nu, regnbågshjulet!
Vilket outhärdligt ljud!
Skynda på.
Jävlar!
- Jag har den! - Vi sticker!
Raska på nu!
Inspektörer.
Kan ni komma hit?
Varför bråkar du med ett trevligt par från förorten, Joe?
Är det inte lite under din standard?
Detta samtal vore trevligare om jag visste vad ni pratar om.
Phil och Claire Foster.
Några av dina hejdukar plockade upp dom tidigare ikväll på Claw.
De skrämde dom rejält. Joe, du vet vad jag pratar om.
Låter inte bekant.
Så om du inte vill göra det här till en dejt, vilket jag skulle älska,
kom inte tillbaka förrän du har en häktningsorder.
Snygg kostym, tönt.
Hoppas nudlarna smakar.
Jag ser väl inte töntig ut, eller? Jag bär ju vapen för tusan.
Hörru, har vi några problem?
Här är det.
Detta är huset.
Hallå? - Hej Holbrooke,
du kommer kanske inte ihåg mig. Jag heter Claire Foster.
Jag är en mäklare. Jag visade några hus norröver.
Claire? Ja, jag kommer ihåg. Det är ganska sent.
Jag vet och jag är ledsen. Det är en nödsituation och...
Kan jag komma upp en stund? Det är väldigt viktigt.
- Okej. Kom upp.
Jag förstår det inte, utav hundra klienter, så kommer du ihåg just den här killen.
Jag har alltid varit bra på namn och ansikten.
Det är otroligt att du har så bra minne.
Du träffar så många och att komma ihåg en särskild...
- Claire Foster. - Holbrooke Grant.
Otroligt. Jag menar, det är otroligt att träffa dig igen så här.
Jag återminns alla de tomma husen vi tittade på.
Vi tittade på många.
- Claire Foster. - Det är jag det.
Och det här är min make, Phil Foster.
- Hej, läget? - Hejsan, mannen.
Vi är i knipa, och behöver verkligen hjälp.
Jag vet att det är sent, men om vi får komma in en stund,
det är en otrolig historia.
Och du kan vara precis den som kan hjälpa oss.
Snälla. Jag blir skyldig dig en stor tjänst.
Okej, varför inte? Välkomna.
Slå er ned.
Ni har tur som lever.
Du har rätt, Claire. Jag skulle undvika polisen.
Därför hoppades vi att du skulle kunna hjälpa oss.
Det är det minsta jag kan göra. Du hade sånt tålamod med mig.
Alla de där långa bilturerna.
Du var otrolig. Claire, hit med näven.
Snyggt.
Jag uppskattar verkligen all tid du ägnade åt mig.
Låter som att ni spenderade mycket tid tillsammans, ensamma,
tillsammans, utan att jag ens visste om det.
Massor. Hon ägnade mer tid än man kan begära.
Det var ett nöje.
Och det här är definitivt rätt ställe för dig.
Kvinnorna måste älska det också?
Jag klarar mig.
Du klarar dig nog på alla sätt.
Så här gör vi. Vi har inte mycket tid,
men om du tar på dig en skjorta, och ger oss vad vi behöver,
så ska vi inte störa längre.
Vi har ett telefonnummer som vi behöver adressen till,
och om jag inte minns fel har du varit privatdetektiv eller nåt?
Ungefär. Jag sysslar med säkerhetstjänster,
industrispionage, hanterar korrupta regeringar,
hemliga uppdrag, såna saker. Det är slitigt.
Där har du din skjorta.
Klart att du inte hittade den när hon bär den.
Phil, Claire, det här är Natanya. Hon är israelisk.
- Hon kan inte mycket engelska. - Hej.
Ni två sex med oss?
Nej tack.
Nej.
Gå och lägg dig igen, snygging. Jag kommer snart.
Okej.
Jag är glad att vi inte ska ha sex med dom.
De ser gamla och slitna ut.
Hej då.
Träffade henne i Tel Aviv när jag gjorde konsultarbete åt Mossad.
- Hon är en fin tjej. - Hon verkar fin.
Det var vänligt av henne att erbjuda oss att ha sex.
Ska ni ge mig numret?
Det verkar som vi inte sett det sista av herr och fru Foster.
Någon satte igång larmet på en mäklarfirma.
Övervakningskameran fångade detta.
Datorfilen de tittar på
visar adressen till en Holbrooke Grant. West Village.
Vad i hela världen sysslar de med?
Vad är det här?
Inbrott.
När intresserade det er senast?
Försöker bara vara vänlig, Arroyo.
Tack, polisman Vänlig.
Dags att sluta?
Ja. Vi ses imorgon.
God natt.
Ska vi kolla upp det här?
Ja, verkligen. Vi börjar på mäklarfirman,
kollar vad de mer kan ha sett,
- och fortsätter därifrån. - Okej.
Vi har dom.
Var har du fått tag på allt det här?
- Från RadioShack. - Seriöst?
Nej, Phil, inte seriöst. Vad tänker han?
Jaha, okej.
Får jag se numret.
Mjuka händer.
Skriv in numret här, och se där.
Det är en mobiltelefon registrerad på Thomas Felton.
Tripplehorn är troligen ett alias.
Eller så är han kanske en stor beundrare av Jeanne Tripplehorn.
Tyst.
Det finns ingen adress.
Det är en mobiltelefon, Claire. Vi behöver ingen adress.
Vi använder numret för att lokalisera signalen.
Så häftigt. Du är duktig med dina verktyg.
Så där ja. Telefonen befinner sig på 135 Avenue D.
Toppen. Vem gillar skjortor?
- Tack igen. - Det var det minsta jag kunde göra.
Väntar du någon?
Jag köpte en ny bil för några månader sen. Bilhandlaren kanske behöver hjälp nu.
Herr Grant, det här är polisen.
Vi måste ställa några frågor.
Herregud, det är dom! Det där är poliserna som försökte döda oss!
Jag kommer strax ner.
Jag är upptagen med att ha sex.
Skulle det där likna mig eller var det någon seriefigur?
Vad gjorde du riktigt?
- Finns det någon annan väg ut? - Men snälla.
Genom garaget där nere. Det finns en underhållshiss vid kontoret.
Jag uppehåller dom. Skynda er.
Hallå?
- Tar vi oss ut härifrån? - Jag tror det.
De är fortfarande där. Vi tar oss inte förbi dom.
Tänk.
- Vad gör du? - Så där.
Du kan inte göra så, Phil. Det är Holbrookes bil.
Vi måste snabbt ta oss härifrån. Har du något bättre förslag?
Den är inte riktigt gjord för stadskörning.
Mer utav en sportmodell.
Nu så, okej.
Tack gode gud för Holbrooke, eller hur?
Ja. Tack gud.
Nej, åt helvete med Holbrooke.
- Ursäkta? - Åt helvete med Holbrooke! Vad var det där?
Vem var du där uppe? Vem var den där personen?
En fnittrig, flörtande, charmig person. Vem var det?
- Vad pratar du om? - Vad jag pratar om?
Direkt du såg honom, blev du tänd som en julgran på julafton.
- Det är inte sant. - Jo det är det.
Jag förstår för jag blev också tänd. Han är superhet! Och varför...
varför skulle man behöva muskler på skuldrorna så där?
Och jag är ju bara maken.
Jag är bara fånet...
...som inte vet hur man fyller diskmaskinen.
- Ja, det är synd om dig. - Jag är killen
som behöver träna mer.
- Vem tänder på maken? - Herregud, du har rätt.
- Jag glömmer att bli tänd för dig. - Det är...
Varför glömmer jag det? Vänta, jag minns!
Därför att jag stiger upp varje dag, gör frukost, åker till arbetet,
kommer hem, städar huset, hämtar barnen,
kör dom till träningen, hämtar från träningen,
lagar middag, städar bort middagen,
badar dom och sätter på deras pyjamas,
vilket är en kamp varje kväll.
Det är en överraskning varje kväll att de måste ha pyjamas.
Och sedan efter att jag har tvättat av mig alla andras mat och kusar,
så använder jag mina sista krafter till att förflytta mig till sängen,
istället för att tända för dig, så...
Ja, vi stannar. Perfekt tillfälle för att...
Vet du vad vi måste?
Vi måste stanna upp. Jag vet att du sliter, älskling.
Men vet du vad som skulle göra allt slit 10 gånger lättare?
Jag.
Om du skulle ge mig tillit att göra lite av det ibland,
men nej, det gör du inte. Du måste göra allt själv, på ditt sätt.
Du gör att jag misslyckas redan innan jag hinner hjälpa dig.
Och vet du vad? Kanske, ibland,
skulle jag köpa leksaken gjord av kinesiskt bly,
eller kanske göra en smörgås till Ollie
som, gud förbjude, har för mycket sylt på,
men om du bara låter mig göra något,
så skulle jag kanske överraska dig.
Jag vet att jag skulle överraska dig.
Tror du inte att jag hör mig själv? Tror du jag gillar att låta som en ragata?
- Brad och Haley ska skiljas. - Jag vet.
- Tänker du någonsin på att lämna mig? - Nej.
Säkert? Fantiserar du aldrig om att lämna mig för någon annan?
Nej, aldrig.
Nej. Om något så fantiserar jag ibland om att vara ensam.
Vad menar du?
Ibland kommer stunder när jag tänkt,
på en hemsk dag,
att bara lämna huset och åka någonstans.
Ta in på ett hotell och bara vara ensam i ett tyst rum.
Bara sitta i ett tyst, svalt rum,
sitta ner och äta min lunch utan att någon rör vid mig,
och dricka en Sprite, alldeles själv.
Det låter hemskt.
Jag vill bara ha en dag
som inte påverkas av hur alla andras dag går.
Det är ju inte som om jag hade någon konstig fantasi om sex eller nåt.
Det skulle jag däremot förstå.
Alla har ju konstiga fantasier om sex.
Din verkar ju handla om Holbrooke.
med sina enorma muskler på skuldrorna.
Min är med...
...Cyndi Lauper.
Och Holbrooke.
- Är det sant om Cyndi Lauper? - Ja, hon är het.
- Jaså? I nutid eller... - Nutid.
Det är ett intressant val.
Brad sa till mig att han och Haley hade det bra,
och att de var som riktigt bra rumskamrater.
Vi har det väl inte så, eller?
Nej.
Eller hur?
Nej.
Vi borde åka.
- 135 Avenue D. Här är det. - Jag parkerar här.
Vad ska vi säga?
Vi säger,
"Hejsan, vi håller på att bli dödade för att folk tror att vi är ni. Lös det."
De är inte hemma.
Vi får vänta.
Hur länge, Phil? Poliserna som var hos Holbrooke
kan vara på väg hit nu.
Okej. Fjärde våningen.
- Vad gör du? - Om vi inte kan hitta Tripplehorns,
kanske vi kan hitta minneskortet. Kom hit.
Vad?
- Vi klarar det här. - Enda kvällen jag är uppklädd.
Sådär. Klar? Ett, två, tre, kör!
Sådär ja. Försök att nå.
Det hänger på dig.
Jag har dig.
Vad hade du på din sko?
Tror att det är dina torkade spyor.
Allt du gör måste jag göra i högklackat.
Ha det i åtanke.
Du inser väl,
att det här är vårt andra inbrott ikväll.
Går vi in så är vi återfallsförbrytare.
Bättre än rumskamrater.
Ja.
De har huggit en penna genom en kycklingnugget.
De måste vara onda.
Du kollar där borta. Jag kollar här.
- Förbannat, Phil! - Tyst, vadå?
- Varför stänger du aldrig lådorna? - Förlåt mig.
Du stänger aldrig någon låda som du öppnat... Aldrig!
Aldrig!
Herregud!
Rör dig inte.
- Någon där? - Dags att röra sig.
Det här är inte som det ser ut.
Se på det här! Pang!
Min nacke! Han slog mig i nacken!
- Jag kan förklara! - Jasså?
- Börja förklara då, hora. - Vad i helvete gör ni här?
Nu jävlar!
Sätt dig. Du med.
Var försiktig.
Okej.
Så du måste vara Thomas Felton.
Jag kallas Taste.
Folk kallar dig väl även för Tripplehorn.
Jag är en stor beundrare av Jeanne Tripplehorn.
Hon är en bra skådespelerska.
- Vem är det här? - Jag är Whippit.
Whippet, som hunden?
Nej. Som när du suger gas från en sprayflaska.
Okej.
Dumma idiot.
Har du någon kontakt med din mor överhuvud taget?
Fin pistol. Har du tänkt dig en duell i gryningen mellan oss?
Hörru, håll ansiktet.
Håll ansiktet? Seriöst?
- Ja, han sa, "Håll ansiktet." - Är det det bästa du kom på?
- Är det det grymmaste du kan säga? - Du hörde vad jag sa. Håll ansiktet.
Du kan väl hålla din slida, Raymond Burr?
Jag vet inte vad jag ska svara på det.
- Dra åt h-vete! - H-vete? Du kan dra åt h-vete!
- Dra åt h-vete! - Det kan du göra! Vad håller du på med?
Dra åt h-vete, k-sugare.
Okej! Vad vill ni?
Du har ingen aning vad ni gjort oss.
Vad?
När ni missade er bokning på Claw, förstörde ni våra liv.
- Vad pratar du om? - Vi missade ingenting, din idiot.
Vi såg dom två hejdukarna så vi stack.
Vad rör det er då?
Är ni bokningspolisen eller?
Vad rör det er?
Vi hade ingen bokning så vi tog er.
Och nu tror de att vi är ni.
Tog ni vår bokning? Vem gör så?
Vad för sorts folk är ni?
Det är väl inte hela världen.
Hur hittade ni oss förresten?
Jag stal ert telefonnummer från bokningslistan.
- Smart gjort. - Tack.
Använde du vårt riktiga nummer när du bokade?
Jag använde inte hemnumret, jag använde mobilnumret.
Riktigt lysande.
Du är en genialisk kriminell, eller hur?
Handlar detta om att jag alltid är ett rövhål?
Att du aldrig litar på att jag klarar av saker.
- Ja! - Att jag aldrig kan göra något rätt?
- Att jag köper fel läsk? - Ja.
Fel öl!
Fel bröstvårtsklämmor.
Jag får ont av de där klämmorna.
Och när du kommer hem ser du inte ens på mig.
Jag måste böna och be för att du ska ha sex med mig!
Analsex är bara att glömma!
- Glömma analsex! - Det är glömt.
Förlåt att jag är lite trött efter att ha jobbat hela natten
bara för att komma hem och ge dig en gratis strippshow.
Förlåt mig! Jag var lycklig med att jobba som strippa på Hippo.
Det fick mig att må bra!
Jag var duktig!
Men du var tvungen att bli girig och börja stjäla
- allt från alla! - Det räcker!
Ursäkta att drömmer om framtiden!
Som om jag skulle vilja ägna resten av mitt liv åt att sälja stulna rullstolar!
Jag tror vi tappar fattningen, Phil.
Mina drömmar då?
- Jag då? - Sluta gräla.
Sluta. Håll hålet allihop.
Håll bara hålet.
De två hejdukarna jagar oss
för de tror att vi har ett minneskort som ni stal från dom.
Så ni måste åka till dom och berätta
att ni är Tripplehorns.
- Vänta, kärring. - Kalla mig inte kärring, hora!
Menar du att hejdukarna jagar er just nu?
Har du hört något av vad jag sagt, hora?
Det är därför vi är här. Ni måste hjälpa oss ur detta.
Nej, vi måste sticka nu direkt.
Älskling, vi kör två-minuter-rutinen. Klar?
Skynda dig!
Vi drar!
- Stanna, ni kan inte sticka. - Lämna allt latex.
Ta bara det viktigaste.
- Sluta packa, ingen ska sticka. - Gör något med pistolen.
- Jag har en pistol! - Två resväskor?
Skärp dig, du packar alltid för mycket. Vad är problemet?
Inget som du inte kan lämna inom 30 sekunder.
De Niro från Heat. Klassiskt!
Nej, nej. Ingen chans!
Nej, ingen ska sticka.
Stanna! Ingen ska sticka!
Hör på mig!
Sluta packa!
Så här ska vi göra. Ni ska hämta minneskortet,
- och ni ska ta det till... - Jag har en idé,
ge det till honom själv.
Älskling? Vi sticker.
- Är det minnet? - Jag är klar.
Jag vet inte men,
det kanske inte är så smart att sticka. Vi bor ju här.
Nej det är det inte.
Här bor du.
Kom hem.
Jag älskar dig.
- Jag älskar dig - Jag älskar dig med.
Hur ska vi kunna ge detta till Miletto?
Miletto?
Joe Miletto. Killen ni utpressar.
Ni är långt hemifrån, eller hur?
- Vad menar du med det? - Ha en trevlig kväll.
Det gick inte som jag planerat.
Vi åker.
- Såg du hans tunga i henne? - Ja det gjorde jag.
Inspektörer, välkomna in.
- Är du Holbrooke Grant? - Ja.
Vill du ta på lite kläder så vi kan prata?
Nej, det är lugnt.
Det är sent och jag har nog sagt allt jag har att säga till de andra poliserna.
Vilka andra poliser?
Vad tror du Taste menade när han sa att vi var långt hemifrån?
Hans namn är Taste. Säger inte det det mesta?
Nu kör vi.
Pistol!
Den här pistolen är värdelös!
Herregud!
Jag kör.
Herregud, var försiktig!
Sluta skrika åt mig! Jag vet vad jag gör.
Enkelriktat för tusan!
Jag är ledsen!
- Det har alltid varit enkelriktat! - Jag är ledsen!
- Vänta! - Vad gör du?
- Hört talas om enkelriktat? - Okej, vänta.
Vad gör du?
Vad i helvete...
Vad gör du?
Stanna!
Vad sysslar du med?
Vi måste komma loss från dig.
Vi måste åka!
Det fungerar inte.
Lägg i backen, skithög!
- Lägg i backen själv! - Lägg i backen!
Lägg i backen!
Någon måste vara förbannad!
Du blir nog tvungen att följa med oss.
- Okej! - Varför åker jag baklänges?
- Sluta bromsa! - Nej!
En bil!
Raska på nu!
- Bromsa inte! - Jag ska inte... Se upp!
- Ta ratten. - Vad?
Ta den! Han slutar inte bromsa.
Nej.
Du är galen! Vem tror du att du är?
Flytta på rumpan älskling!
Där är de!
- Flytta dig. - Helvete!
Nu har vi fått problem.
Varför vill de döda oss så mycket?
Har du en dator eller en BlackBerry?
- Något som kan läsa dokument? - Jag har en Kindle.
- Ge mig den. - Det är en present. Var försiktig.
- Allvarligt? - Den fick mig att gråta.
Herregud, det är Crenshaw. Den där åklagaren.
- Claire, vi måste ta oss från vägen! - Varför?
Vid stoppljuset svänger du höger. Jag har en plan.
- Vänta... - Nu!
Detta är polisen.
Vägen är blockerad. Stanna fordonen genast.
- Toppen, Phil! - Jag var tvungen att försöka.
- Trodde jag hade en plan. - Jag älskar dig, Phil,
men dina planer suger!
Ni två måste lösa era äktenskapsproblem
när mitt liv inte står på spel!
Maken, när jag tutar så bromsar du.
Frun, du lägger i ettan och trycker gasen i botten. Nu kör vi.
Nu har vi dom.
Okej vitingar. Ett, två, tre!
- Stanna fordonen! - Nu!
Bra gjort! Så där gör man!
Här! Stanna bilen och åk till er terapeut...
- Bromsen fungerar inte. - Fungerar inte?
- Förbannat. Bromsen är trasig. - Förbannat!
- Jag sticker. Ha det! - Okej, vi syns.
Skjut mig!
Phil!
Jag mår bra.
Kom hit!
Herregud.
- Jag mår bra. - Bra älskling.
Skynda dig hit.
- Mår du bra? - Jag fryser.
Jag fryser verkligen.
Fan också.
Minneskortet är borta.
Tripplehorns är borta.
Vi har ingenting.
Kom nu.
Vi kollar om Holbrooke har en filt eller nåt i bilen.
Okej då.
Jag längtar efter att höra vad som hänt.
Vi var ute och drack några öl.
Och in på baren kommer de två misstänkta som släpptes tidigare.
- Fosters hette de väl? - Fosters?
- Du har bra minne. - Iallafall så kommer de in,
och för att hjälpa dig, konfronterar vi dom,
och plötsligt öppnar de eld mot oss.
Herr Foster, skattejuristen från New Jersey, är alltså beväpnad?
- Konstigt. - Lite underligt.
Konstigt och underligt? Väldigt farligt är vad det är.
Så vi tog upp jakten efter dom.
För att hjälpa mig.
Tack så mycket.
Ingen orsak.
Vet ni vad? Bra jobbat. Ni kanske borde åka hem?
Om du vill kan vi stanna och hjälpa till med att hitta dom.
Vad snällt av er, men vi klarar oss.
Det är inga problem, Arroyo. Vi är redan här och kan hjälpa till.
God natt.
- Vi förstår. - Be era böner.
- Okej. - Sköt om er.
Vi ses.
Så vad fanns på minnesgrejen?
- Kassaböcker och bilder. - Vadå för bilder?
Av tjänster som är utförda på en av Joe Milettos klubbar.
Ett ställe som heter The Peppermint Hippo.
Peppermint Hippo. Det är...
Inga av de orden är snuskiga,
men tillsammans är de det smutsigaste jag hört.
Saken är den att kassaböckerna
hade bara bilder och information rörande en klient,
Åklagare Crenshaw.
Killen med kvasten?
Tripplehorns kanske stal minnekortet från Miletto,
men det var åklagaren de utpressade.
Ambitiöst av de två lorthögarna.
Spelar ingen roll nu,
eftersom den där minnesgrejen ligger på botten av East River,
och vi kommer också hamna där om polisen fångar oss.
Jag är inte så bra på invecklade intriger,
så förklara igen.
Om jag ska bli avdödad,
förtjänar jag att veta varför.
- Varför ler du? - Du är så söt.
Vi kommer inte att bli avdödade.
Jag tror det.
Nej, vi kanske blir dödade. Eller kanske mördade.
Okej, låt mig förklara det igen.
Killen där borta. Vi låtsas att han är Crenshaw.
Han är åklagare. Han är på den goda sidan.
Han borde gripa folk som Joe Miletto.
Han är en ond gangster. Han är på den dåliga sidan.
Men Crenshaw kan inte gripa Miletto,
för Crenshaw går till Milettos klubbar för att träffa prostituerade.
Hoppas att hon är prostituerad. Det vore otroligt.
Miletto gör ett minneskort som pekar ut Crenshaw.
Vilket Taste och Whippit stjäler
från The Peppermint Hippo, där hon arbetar.
De stjäl det för att kunna utpressa åklagaren.
Så poliserna arbetar inte för Miletto. De arbetar för Crenshaw.
Precis.
Och det är därför Taste betedde sig så konstigt när du nämnde Miletto.
- Precis. - Nu förstår jag, Phil.
Det har något att göra med Crenshaw?
Ja, älskling, allt handlar om Crenshaw.
Det är nyckeln.
Vi måste komma åt Crenshaw.
Tripplehorns lyckades med det på The Peppermint Hippo.
Och vi är Tripplehorns.
Ja för tusan.
Vi kommer behöva hjälp.
Oj, "avdödade".
Precis.
Hej.
Är det där mina träningskläder?
Ja, de låg i bakluckan på din Audi,
som nu är parkerad vid East River,
och förmodligen behöver mycket reparation
vilket jag är säker på att jag jag kan betala för
de närmsta flertalet årtionden. Till min avbetalning
kan vi även lägga till den där jättegamla pistolen som jag stal från dig,
som förresten inte var till någon nytta,
Den bara...
Men det är inte därför vi är här.
Även om man inte kan tro det, Holbrooke,
så har vår natt blivit ännu galnare sedan vi senast sågs.
Det var bilar och vi... De fastnade och...
En av dom var din bil. Iallafall...
Jag har haft en intressant kväll också.
Och jag är riktigt trött, så även om det var trevligt att ses igen, Claire,
så kanske ni kan knacka på någon annans dörr.
Nej, så här är det.
Jag hade bara tänkt bjuda min fru på middag ikväll.
Jag hoppades att vi kunde få en kväll
där vi kunde känna oss nykära igen.
Och nu vill jag bara få oss hem.
Och jag har en plan. Jag vet hur jag ska lyckas med det.
Jag är inte bra på planer, men nu har jag en.
Och jag behöver hjälp.
Och trots av att se dina muskler gör att jag vill döda mig själv,
och din flickvän är lika het som att titta genom en skimrande jetmotor,
vet jag, och tror, att du är någon
som förstår exakt vad jag går igenom just nu.
Så snälla, Holbrooke, får vi komma in?
Kan vi få förklara vad vi behöver?
Och kan du, för guds skull,
ta på dig en jävla skjorta?
Välkomna in.
- Här är det. Kommer du ihåg planen? - Nätt och jämnt.
Släpp in oss. Det är en ny tjej. Hon jobbar ikväll.
- Jag förstår inte vad du pratar om. - Jag är den nya tjejen.
- Jaså? - Ja.
- Och vem är du? - Jag är hennes hallick-pappa.
Hennes hallick?
Det stämmer.
- Jaså? - Ja, dumskalle, han är min hallick.
Kan jag komma in och börja mitt skift,
eller måste jag ringa till Joey Miletto och säga att hans dörrvakt försenar mig?
Jag har inget riktigt tuggummi.
- Omklädningsrum till vänster. - Kom då, hallicken.
- Vänta här. - Var ska du?
Har ni något i storlek 8?
Vadå? Knappast.
Nej det passar en apa.
Jag föddes som man. Gillar du det?
Herregud!
Jag vet, det är...
Du ser otrolig ut!
Varför är det så ljust? Brukar det inte vara sjaskigt mörkt?
Inte snällt mot en 40-årig strippa/mamma.
Kolla in dina bröst!
Var tvungen att ta på den bakifrån och snurra den.
Tror en bröstvårta lossnade.
Nej, du är vrålsnygg!
- Säkert? - Ja, helt säkert.
Det var den enda som täcker mitt ärr efter kejsarsnittet.
- Jag kan inte ta ögonen från dina bröst. - Skärp dig.
- Okej, vi går. - Okej.
Jag vill köpa en sån till dig.
Det här liknar domedagen.
- Jag tror inte att jag klarar detta. - Jo det gör du.
Lyssna på mig. Du är en vacker, stark kvinna.
Du är mor till mina barn.
Jag vill att du ska gå in dit
och släppa loss.
- Släppa loss. - Helt loss.
- Så vi kan åka hem. - Nu släpper vi loss.
- Kom igen. - För barnens skull.
Crenshaw väntar mig.
Titta upp, tack.
Okej, ni kan gå in.
- Jag väntar här. - Okej.
Nej. Bägge två.
Han gillar dig med.
Snuskhummern verkar gilla dig.
- Nej, jag klarar inte detta. - Jo, det gör du,
för du är en stilig och otrolig man,
och far till mina barn,
och du ska gå in dit och behandla stången som om det vore din egen.
Herregud.
Där är han, i solglasögon.
Han har kvasten med sig.
Så äckligt. Vad har han den till?
Till allt oreda han ställer till med här.
Vore bättre med en mopp för att städa upp alla kroppsvätskor.
- Usch! - Förlåt.
- Behöver ni hjälp? - Ja, vi vill träffa Crenshaw.
Bara de han väljer kommer nära honom.
- Väljer till vad? - Carlton, flytta på dig.
Snygg utklädnad, sötnos. Precis som i vilda västern.
Men utan könssjukdomar.
Du kan snacka. Det gillar jag.
Och du tog med en transvestit också.
Är det en man eller kvinna? Jag har ingen aning!
Väldigt sexigt.
Du får fortsätta gissa.
Ni kan väl visa vad ni kan?
Jag tror han vill att vi ska ha sex framför honom.
Om vi måste, blir det snabbvarianten.
Om ni ska umgås med mig måste ni förtjäna det.
Så sätt igång.
Damer, kan ni flytta åt sidan?
Vi är egentligen inte...
Vi dansar egentligen inte, så vi vill bara prata med dig
- stillasittande. - Bara prata.
Jag kom inte hit för att prata. Dansa eller stick.
Gör ert val.
Vad fan?
Inte alls upphetsande.
Carlton, skicka ut dom.
Nej!
Vi värmer ju bara upp.
Startar blodcirkulationen.
Nu börjar showen.
Håll i er.
Nu kör vi.
Snart blir det hett och vått.
Vad gör han med henne?
Snurra på så ser vi vad som händer.
Jadå.
Så där ja.
Phil, kräks inte.
Vad gör de nu?
Robotsex-dansen!
Jag vill prova det.
Ni två, kom hit.
Vi har något du vill ha.
Det vet jag. Vad kostar en natt?
750000 kr.
Ganska dyrt, eller?
Ingen kvinna är värd så mycket pengar.
Kanske en med ett minneskort.
Läget? Tripplehorn heter vi.
Ni dyker upp hela tiden!
Vi går och pratar någonstans privat.
Det hade kunnat bli underbart.
Vi hade väl planerat detta?
Jag behöver fräscha upp mig.
Rör på er.
Vi gör det enkelt. Ge mig minneskortet,
eller så bryter vi din frus armar.
Jag har lagt minneskortet på en plats som ingen kommer att hitta.
Men om inte vår medhjälpare, Holbrooke Grant,
hör från oss varje timme tills dess vi är säkra,
kommer han att offentliggöra det som finns på kortet.
Det är den där fd militären vi pratade med tidigare.
Holbrooke är inte att leka med.
Vad pågår här?
Ursäkta men vi är upptagna.
Kan du vänta?
Nej det kan jag inte. Jag äger detta tak!
Okej.
Det är lugnt, vi väntade oss honom.
- Jag är så förvirrad. - De skulle just gå, Joe.
De har en kille någonstans som har ett minneskort.
Jag skojar inte.
Har ni sett innehållet?
Oroa er inte, vi håller tyst om bilderna.
Håll tyst.
- Vilka bilder? - Inga.
- Vet han inte? - Vet vadå?
Jag råkade nog säga lite för mycket.
Men jag förstår varför du har pornografiska bilder på åklagaren.
Bra att ha en regnig dag.
Man vet aldrig när de kan komma väl till pass.
- Tyst din tönt! - Ta och håll din slida.
Han säger slida men menar käften.
Du sa att innehållet på minneskortet
var alla jobb åt staden som jag gav dig.
Jag har hela tiden låtit dig undvika lagen,
- medan du samlar smutsiga bilder av mig? - Riktigt smutsiga.
Du vore fängslad om det inte vore för mig. Så tänk på vad du säger!
Ni verkar ha lite att lösa,
så min fru och jag tackar för oss.
Nej. Ingen går
för det vore enklare om någon skulle dö istället!
Han vände pistolen på sida, Phil. Dödsskott!
- Lägg ner vapnet. - Jag dödar dig.
- Kom igen då snuten. - Kom närmare.
- Lägg ner! - Det ordnar sig.
Nej det gör det inte!
Detta var en dålig plan!
- Skjut då. - Jag skjuter dig också.
Lägg ner vapnet!
Alla är helt vilda!
Alla skjuter alla!
Claire, titta på mig!
Jag fixar det.
Jag kan fixa det!
- Räkna till tre. - Varför?
- Räkna bara. - Det funkar inte på vuxna.
Det funkar inte på beväpnade.
Lita på mig.
Nu får det vara nog!
Om 90 minuter kommer mina barn väcka mig, så nu får det räcka!
Jag räknar till tre, och alla av er
ska lägga ner era vapen.
Är hon allvarlig?
- Ett! - Hon verkar vara allvarlig.
- Två! - Hon måste väl skämta?
Tre!
Detta är polisen!
Släpp vapnen och visa era händer!
- Jag är polis. - Inte längre!
Nedräkningen fungerar alltid.
Sa ju att jag kunde överraska dig.
Fosters!
Trevligt att ses igen, inspektören.
- Detsamma herr Foster. - Hade du planerat detta?
En helikopter och insatsstyrka?
Han sa åt er vän Holbrooke att ringa mig. Vi skulle vara här klockan 05.30.
- Har du något till mig? - Ja det har jag.
I den här sladden finns nog tillräckligt med bevis
för att kunna skicka dom till fängelse en lång tid.
Tackar.
Ni arresteras för ha hindrat polisen, utpressning och organiserad brottslighet,
säkert också kvinnohandel,
och några andra punkter som finns på det här.
För bort dom.
Ni bör inte göra detta. Jag begraver er.
Tack för all er hjälp Kör iväg soporna.
Behöver ni skjuts?
Ja snälla. Våra barn är säkert rädda.
Nej då. Vi skickade dit en patrull för en timme sedan.
- De sover gott hos barnvakten. - Tack gode gud.
Vad är ni för ena?
Bara ett tråkigt par från New Jersey.
Hur blir det med skjutsen?
Egentligen så lovade jag min fru middag inne i stan.
Inte stjäla några bokningar nu. Sköt er.
Tack.
Det här måste vara den godaste pannkakan jag någonsin ätit.
Jag vet att jag är dålig på sånt,
men hur kunde du komma på en sån plan?
Det påminde om boken från bokklubben.
Nasrin lurar hennes bror och styvfar till att slåss
så att hon kan fly ut till öknen
och menstruera i lugn och ro.
- Vadå? - Du läste den.
- Du läste boken. - Självklart.
- Jag läser varenda en. - Varför?
För det är viktigt för dig.
Jag läser bara de första 30 och den sista sidan.
Vem hinner med att läsa?
Jag gillar inte böckerna.
Vad är det? Har något fastnat?
Nej.
Jag skulle göra om det igen.
Kvällen? Den var väldigt farlig.
Inte kvällen, jag menar oss.
Du, jag, barnen, alltihop.
Jag skulle göra det igen.
Jag skulle välja dig varje gång.